-Hei, Tom. -Hallo, Jaques.
Herregud, Tom. Hva er det som skjer? Vi trenger en ambulanse!
Søk dekning! Søk dekning nå!
Hvor mange utganger er det fra 7. etasje? Noen skyter derfra!
-Bare trappa og heisen. -Stopp heisen. Ring politiet.
Politi! Jeg er bevæpnet.
Dette er tilsynsfører Anette...
Vet du hva den største nybegynnerfeilen er?
Når de trekker våpenet ser de bare hva som er rett foran det. Tunnelsyn.
DEN INTERNASJONALE STRAFFEDOMSTOLEN, HAAG
-Når kommer moren hennes? -Med 5-toget fra Paris.
-For en vanskelig tur. -Sikkert lettere enn den forrige.
På den forrige turen var det i det minste håp.
Hva er det med morgener i Haag?
-Lyset ser ut som et Vermeer-bilde. -Kjenner du til Vermeer?
-Overrasker det deg? -På en måte.
-Hva er det i esken? -Anne-Maries saker.
-Ikke glem den. -Jeg tenkte kanskje du ville ha den.
Det vil jeg gjerne. Takk.
-Carlton, har du et øyeblikk? -Ja.
-Vil Hickman ha navneskiltet? -Det er ingen overraskelse.
-God morgen. -Så godt at du endelig er her.
-Godt å være her. -Velkommen.
Grazie, Eva. Grazie mille.
-Snakker du italiensk? -Og nederlandsk, tysk og engelsk.
-Hva med irsk? -Beklager, ingen skjønner irsk.
Kan jeg sitte her?
Ja. Ja, det kan du.
-Er det snikskytteren i Paris i går? -Fem døde, inkludert to fra politiet.
En ny en og han som lærte opp henne. De spiste frokost.
-Feil sted til feil tid? -Ser sånn ut.
-Var det dette du ville vise meg? -Nei. Rebecca skal være aktor.
Jeg har hørt at hun er veldig flink. Er hun klar?
Ja. Jeg tror det.
Beklager. Dorn er her med Moreau, etterforskeren fra Paris.
Jeg kommer.
-Si ifra om jeg kan hjelpe til. -Tusen takk.
Louis, Hickman, kjenner dere igjen Moreau?
Han har kommet for å be om vår hjelp med å finne skytteren fra Paris.
Han la igjen en lapp. Originalen undersøkes, men jeg har en kopi.
"Proletarene nekter å maveføle svarthvitt."
Hundre millioner Euro innen torsdag, ellers dør fem til et sted i Europa.
Dere kan ikke stoppe meg. W.S."
-Innen torsdag? -I morgen.
"Mageføle svarthvitt?" Hva betyr det?
Nytale, språket George Orwell skapte til 1984.
-Hva betyr det? -På det gamle språket betyr det-
-"du kan ikke lure folket".
I dette tilfellet tror jeg det betyr-
-at folk instinktivt vil avvise tanken om at svart er hvitt.
-Svart er hvitt? -Det er noe av det viktigste i boka.
Den autoritære regjeringen insisterer på at folk skal tro på ting-
-som er fundamentalt usanne, som at svart er hvitt.
-Han skriver under med "W.S." -Hovedpersonen heter Winston Smith.
Var han ikke byråkrat? En funksjonær? Jeg husker ikke ham som voldelig.
Han var ikke det. Han drepte i alle fall ingen.
Han ville aldri ha drept flere tilfeldige ofre.
Kanskje han gjør det for å villede oss.
En sånn morder gjør ikke noe uten grunn.
Han tror vel ikke at noen vil betale?
Moreau, har han kontaktet noen etter at han la igjen lappen?
-Nei. Ingen. -Han forventer ikke å få penger.
Det er et knep som gjør at vi ikke forstår hva det egentlige målet er.
Først må vi forstå 1984.
Det må ha vært mer enn fem på torget. Hvorfor sluttet han å skyte?
Folk må ha løpt unna. Men man hørte bare ett skudd.
-Ett skudd som drepte fem? -Nei. Bare man hørte bare ett skudd.
Den kvinnelige betjenten løp inn i bygget. Hun tok en stor sjanse.
-Skjøt han henne da? -Nei.
Hun konfronterte ham der han skjøt fra.
Han dyttet henne ned sju etasjer og hun døde.
-Tar dere saken? -Ja. Men jeg har et spørsmål.
Vet sjefen din at du er her?
Moreau, dra til åstedet. Jeg får det autorisert i domstolen.
Det burde være nok til å stoppe Laveaux' protester.
-Det er mer behagelig der inne. -Det føles som første skoledag.
Første dag tilbake på en skole du gjør det strålende på, Rebecca.
Da prøver jeg.
-Ikke like fin som det du forlot. -Det er helt fint.
Bli med meg, Rebecca.
Jeg må skaffe oss tillatelse til å lete etter snikskytteren i Paris.
Du burde delta i denne saken helt fra begynnelsen.
-Jeg må bare gjøre meg klar. -Jeg venter i gangen.
Herregud, hva gjør jeg her? Ok.
Ok. Jeg klarer det.
Carl?
Jeg overser noe som ligger rett foran meg.
Fortsett å lete. Vi har ikke så god tid.
-Vi har bare mapper for tre ofre. -Ja. En søppeltømmer,-
-en syklist og en au pair. Vi fant ingen sammenheng.
-Det var fem ofre. -Hva med politibetjentene?
-Vil dere etterforske dem? -Vi må vite hvem de var.
To betjenter fra Paris ble drept,-
-våre etterforskere blir ikke glade om et byrå utenfra tar saken deres.
Den eneste grunnen til å ha oss med ville vært skyting i et annet land.
Det er det som plager meg.
"Fem til vil dø et sted i Europa". Hadde han sagt "Fem til vil dø"-
-hadde han ment Paris, og vi ville ikke vært involvert.
Denne lapper er formulert nettopp slik at vi blir involverte.
-Du tror det var planlagt. -Jeg vet ikke, men...
Jeg kan ikke tro at det er tilfeldig.
NY ETAT TAR SEG AV TRANSNASJONAL KRIMINALITET
-Jentegarderoben er mer innbydende. -Jeg har aldri vært velkommen der.
Sebastian, se etter bevis. Arabela, vi snakker med vitnene.
-Se på det taktiske. -Lurer du på hvordan han gjorde det?
Mest på hvorfor han gjorde det derfra.
-Laveaux. -Åstedet er stengt.
-Jeg har tillatelse fra ICC. -To betjenter fra Paris ble drept.
-Du kan ikke bare komme hit og... -Du har rett.
Han som drepte betjentene truet med å gjøre det samme et sted i Europa.
Vi deltar bare hvis saken forflytter seg til et annet land.
Inntil da kan vi assistere dere.
Jeg vet hva du føler, hvilket press som ligger på deg.
Jeg vil bare hjelpe til. Det har du mitt ord på.
-Vis dem åstedet. -Takk.
"I dag åpnet en snikskytter ild ved et torg ikke langt fra..."
-Whiskey? -Dobbel.
En til.
-Rev du opp tillatelsen vår? -Gjorde jeg egentlig det?
-Seeger, han her har mye å lære deg. -Det tror jeg dere alle har.
-Mannen med kaffevogna er klar. -Ja.
-Det er ikke optimalt. -Det ville den andre siden vært.
-Sola ville stått bak. -Kanskje han er uerfaren?
Ingen som treffer et mål i bevegelse fra denne avstanden er amatør.
-Jeg gjetter på militærtrening. -Mye av det.
Det finnes andre grunner til å gå hit. Etasjen er under ombygging.
Det er sikkert ingen tilfeldighet. Jeg er klar for skanning.
-Jaques Lemiere. L-E-M-I... -De andre betjentene har navnet ditt.
-Vi vil bare vite hva du husker. -Jeg glemmer det aldri.
Hvordan kan jeg glemme noe slikt?
Man ser det på TV, men man tror ikke at det...
-Det skjer med andre, men ikke deg. -Jaques!
Pust. Sett deg ned og drikk litt vann. Slapp av.
Se på det. Vinduskarmen, der han skjøt fra.
Den har et glatt lag med gass og skuddrester.
-På hvilken del av vinduskarmen? -Hele.
Toppen, bunnen og sidene. Jevn spredning i alle retninger.
Derfor hørte ingen skuddene.
Jeg hadde akkurat funnet fram Jeans frokost. Den lokale politibetjenten.
-Han som hadde med seg en til? -Ja, Anette, lærlingen. Hun var...
-Det som skjedde med henne var... -Jaques, fokusér.
-Betjenten kom og bestilte kaffe? -Nei, jeg hadde den klar.
-Før han kom? -Jean er her hver dag, presis ni.
Han er veldig ordentlig. Var. Han var veldig ordentlig.
-Hva skjedde så? -Jeg tok imot en annen bestilling.
-Så kom det et skudd. -Ett skudd.
Ja, ett skudd, som et lite knekk. Jeg så at det kom fra denne bygningen.
Jeg så røyken, og at rifla ble trukket tilbake.
Anette lagde en lyd. Da så jeg Jean. Han var...
Han var truffet.
-Det ene skuddet traff betjenten? -Ja.
Anette løp mot bygningen,-
-og først da la jeg merke til andre folk på bakken.
Andre som hadde blitt skutt.
Da betjenten løp, var de andre allerede skutt?
Ja, det er jeg sikker på.
"Maveføle svarthvit". "Maveføle svarthvit."
-"Maveføle..." -Vi har gått over det mange ganger.
-Det gir ikke mye mening. -Vi går også gjennom 1984.
Den originale lappen har verken fingeravtrykk eller DNA.
-Det er alltid noe på de håndskrevne. -Det tenkte jeg også.
Fire skudd på så kort tid fra det stedet er veldig bra.
Det var ikke noe fingeravtrykk eller DNA på lappen.
-En politimann? -Virker sånn.
-Vi vet hvorfor ingen hørte skudd. -Skanneren fanget opp skuddrester-
-og gasspartikler rundt vinduet i et bredt mønster.
Slik en lyddemper ville spredt gassene.
-Men de hørte ett skudd. -Det som fikk lærlingen til å gå opp.
-Det var ikke feil sted og feil tid. -De var målet.
Betjentene var målet?
Det eneste skuddet noen hørte var det som drepte betjenten.
-Da han ble skutt... -Lå de andre på bakken.
-De hørte det siste skuddet. -Lyddemper.
-Han ville gjøre det siste hørbart. -Hvorfor det?
-For å få lærlingen opp til ham. -Hvorfor legge ned så mye innsats?
Han kunne ha skutt dem mens de drakk kaffe.
Han ville lage show.
Han sier at han er snikskytteren. Han kaller seg Winston Smith.
-Det er ham. "W.S" på lappen. -Han spurte etter major Daniel.
Sebastian, spor samtalen.
-Winston Smith? -Kontantkortet mitt kan ikke spores.
Da burde vi møtes og snakke sammen.
-Synes du dette er morsomt? -Ingenting ved drap er morsomt.
Har dere lappen min? Holdningen din tilsier også at dere har pengene.
Du vet vi trenger mer enn en dag på å skaffe pengene.
Den europeiske sentralbanken har penger fra EU.
28 land bidrar med 3.5 millioner hver. Statistisk er det et pip.
-100 millioner er ikke noe pip. -Jeg ringer dere i morgen tidlig.
-Du spurte etter meg. Kjenner du meg? -Dere er ganske berømte.
Men det kan ordnes dobbelfort, til og med forduftende.
-Hva var det? -Mer nytale, som i 1984.
Det er lettere å få pengene hvis vi deler det på 28.
28 land blir aldri enige. Har du fulgt med på EU-parlamentet?
-Jeg sover ikke. -Men du sitter i mørket.
Jeg så på solnedgangen. Det var ingen grunn til å skru på lyset.
Solen gikk ned for to timer siden.
-Hvordan gikk det på åstedet? -Rutine.
Dorn ringer rundt for å skaffe pengene.
-Ingen saker hjemme. -God idé. Jeg er enig.
Hva er det som plager deg?
Jeg vet ikke om jeg kan gjøre dette. Alt virket fremmed for meg. Så...
-Endret. -Ok.
-Denne jobben er alt for viktig.
-Hvis du ikke klarer det... -Jeg sa ikke at jeg ikke klarer det.
Hva forventer du på min første dag etter seks år?
-Du sa du ville slutte. -Jeg har aldri sagt "slutte".
-Jeg beklager. -Hvis du tror jeg ikke klarer jobben-
-kommer du til å bli veldig overrasket, mr Daniel.
-Du blir alltid en stjerne. -Ok.
-Jeg er klar for senga. -Jeg er ikke noe trøtt.
Sa jeg "trøtt"? Kom ordet "trøtt" ut av munnen min?
Hvor mye er klokka?
-Jeg... -Herregud. Sykepleier!
-Hvor mye er klokka? -Hva er det, kjære?
Hvor lenge?
La meg hente legen, og så forklarer jeg deg alt.
Ja.
Hva? Hvor?
-Er du fra ICC? -Major Louis Daniel.
Etterforsker Ripchev. Vi takker for assistansen.
Vi assisterer ikke. Denne mannen drepte nettopp fem stykker i Paris.
Dette er transnasjonalt. Vi tar over. Dine overordnede vet det.
-Ingen informerte meg. -Ta en telefon,-
-og gi all vitneinformasjon til Seeger.
Jeg skal ta noen telefoner.
-Det var ganske direkte. -Vi har en jobb å gjøre.
Hei. McConnell, Berger, Seeger og Vittoria fra ICC.
-Vi hørte dere skulle komme. -Ligger alle der de falt?
-Hva med livredning? -Alle ble skutt i hodet.
-Hvor kom skuddene fra? -Ingen hørte noe.
-Han brukte lyddemper. -Vi sjekket hustakene.
Man fant ingen bevis i mørket. Vi skal lete igjen nå.
Jeg kan bruke skanneren til å finne kulens bane gjennom ofrene.
Hvis vi kan gjøre det med to eller tre, kan vi triangulere.
Du må vite nøyaktig hvor de stod før de ble skutt.
-Er familiene her fortsatt? -De er i moskeen.
Med imamen og kona hans.
Kanskje de husker om de satt eller stod.
Famke? Kan du koke opp vann?
Jeg fant noen gamle bøker på lageret. Leser ingen loven lenger?
-Du er...? -Rebecca Daniel? Vi møttes i går.
Jeg vet hvem du er, men du er her og klokka er bare sju.
-Jeg venter deg ikke så tidlig. -Nei, jeg liker det. Ingen...
-La meg legge vekk bøkene. -Famke...
-Nå vil jeg gjerne ha en kopp kaffe. -Okay.
Så vil jeg ha presedens for massedrap-
-og alt under det, inkludert våpen- og voldstiltaler i Paris og Sofia.
Jeg vil være klar til å tiltale snikskytteren når de tar ham.
-Du mener vel "hvis de tar ham"? -Du kjenner nok ikke mannen min.
-Kom igjen, din idiot. -Du sier det som regel til meg.
Du har aldri kalt meg stygge ting før.
"Jeg ringer deg i morgen tidlig." Det var det han sa til meg.
-Jeg var der. -Han løy.
-Det er fortsatt morgen. -Han drepte fem til.
Han skrev jo det på lappen. "Fem til på torsdag".
Dette skjedde rundt midnatt. Han ventet til torsdag.
-Jeg fikk ikke skaffet pengene. -"Jeg"?
Oss. Han ga oss ingen sjanse, men han er nok ikke enig i det.
Han sa "på torsdag". Det er forbi. Men dette handler ikke om pengene.
-Hva handler det om? -Det vet vi ikke ennå.
-Vi har kanskje noe her. -Ikke ennå.
Jeg skannet likene og fant kulenes baner.
Arabela, skru av lyset.
Disse linjene er kulenes baner.
Arabela og jeg snakket med de som var med ofrene.
De fleste visste det. Offer nummer én satt med bena i kors på et teppe,-
-offer nummer to satt oppreist med forloveden,-
-og offer tre gikk mellom stolradene.
Når jeg legger inn denne informasjonen i modellen...
Det er det høyeste punktet.
-Herfra ser man hele torget. -Jeg ser etter skuddrester.
-For å vite at det er her. -Ikke gidd.
"En minoritet på én." Enda en referanse til boka.
Hovedpersonen spør om det å være gal er å være i et mindretall på én.
Jeg er flink selv om jeg ikke leser.
Dere.
-Har du det bra? -Det er ikke noe bra med mord.
-Du er ikke interessert i penger. -Jeg dør før jeg kan bruke dem.
-Hva vil du? -Du var fransk før, ikke sant?
-Jeg er fortsatt fransk. -Nei, du er EU-borger.
Vi ga fra oss identiteten.
Vi lot byråkrater kaste bort århundrer med uavhengighet-
-for enkel handel og penger.
Selv dere er avskyelige. Hva gjør dere på et tak i Sofia?
Det er slik kollektivet tar over.
Først endrer de pengene og undergraver økonomien,-
-så tar de over kjente lokale styresmakter som politiet.
Alt du kjenner til endrer seg.
Helt til du er en eike i hjulet som Winston Smith, en funksjonær.
Louis. Seriøst?
-Er ikke det uverdig? -Hva vil du?
Jeg vil spre budskapet mitt. Folk skal få høre hva jeg har å si,-
-og dere skal hjelpe meg. Du og drittpolitiet ditt.
-Skal jeg spre budskapet ditt? -En pressekonferanse med kameraer.
-Hvis jeg ikke gjør det? -Fem skudd i morgen.
-Og dagen etter det... -Hvordan kan jeg gi deg et svar?
Pressekonferansen blir et svar. Eller ikke. Jeg får beskjed.
Arabela, gi pressen beskjed om at vi har en kunngjøring.
Vent. Vi trenger noe mer fra dem.
Vi må vite hvor helikopteret sender direktebildene.
Han så meg heve fingeren.
Mange har 30 sekunders forsinkelse i tilfelle noe sjokkerende skjer.
-Hva er for sjokkerende til å vise? -Listen blir kortere hver dag.
Pressen liker ikke å snakke med politiet i grupper.
Separat vil de late som om de er din venn.
Betjenter som stoler på pressen er idioter.
La dem tro at du vil samarbeide og at dere er venner.
Gi dem visittkort og telefonnumre.
-Kan jeg gi dem hans? -Jeg gir dem ditt.
-Hvem ga deg nummeret mitt? -Det vil du ikke vite.
Hvis vi finner ut hvor filmen ble sendt direkte-
-kan vi snevre inn området vi leter i.
-Har du en idé? -Ja.
-Basert på hvem jeg tror han er. -Tror du det?
-Jeg er ganske sikker. -Og hvis du tar feil?
-Da kan folk dø. -Folk dør allerede.
Hva har dere?
Bare fire kilder sender direkte uten forsinkelser.
-En kanal i Spania og Portugal. -Og Norge.
-Halve Østerrike og hele Sveits. -Ikke Sofia?
De sendte ingenting. Det er for nært.
Spania og Portugal er for langt borte. Paris, hjem, Sofia og hjem.
-Norge er også for langt unna. -Østerrike eller Sveits.
-Dere burde dra ditover. -Hva skal vi gjøre?
-Det er et ganske stort område. -Jeg tar meg av det.
-Hva mener du? -Jeg tar pressekonferansen.
-Han ville bruke Louis. -Det er det samme hvem som snakker.
-Særlig når han hører hva jeg sier. -Er ikke det risikabelt?
Bare hvis det ikke virker. Jeg kan ikke storme en snikskytters hus.
Jeg vil møte mr Winston personlig.
Sebastian, bli her og sjekk informasjonen.
-Bruk satelittelefonen. -Lykke til.
Jeg heter Carl Hickman. Jeg var etterforsker i New York,-
-nå jobber jeg for den internasjonale straffedomstolen.
Vi hjelper bulgarsk politi med å etterforske dette feige angrepet-
-utført av samme mann som skjøt flere mennesker i Paris.
Vi har vært i kontakt med denne dritt...
Med denne gjerningsmannen, og han ba oss holde en pressekonferanse.
Så feigt. Skyte folk fra et tak.
-De vet ikke at de er mål. -Det er nesten som jakt.
Det er ikke som jakt i det hele tatt.
-En til. -Herregud. Kan du ikke spørre?
Vi bryr oss ikke om hva han vil ha. Dette skal vi snakke om i stedet.
Slik kan dere hjelpe oss å ta ham.
Når politiet tar en seriemorder sier naboene alltid at de ikke ante noe.
"Han var så stille." Men det er ikke denne fyren.
Slik er ikke en gjerningsmann med en personlig agenda.
Han er ikke stille. Han plager alle.
Du kjenner ham, men dere er ikke venner.
Han har ingen venner, for han er en dust.
Han klager høyt om dannelsen av EU,-
-tapet av individuell identitet i det nye systemet.
Han kan ha sagt noe som høres ut som dette:
"Vi lot byråkrater kaste bort århundrer med uavhengighet-
-for enklere handel og penger."
Eller: "Kollektivet tar over. Først endrer de pengene,-
-så endrer de styresmaktene og du blir bare en eike i hjulet."
Sånn er denne fyren. Hjelp oss med å ta ham.
Ring nummeret på skjermen.
Hvis det høres kjent ut må du ringe oss.
Hickman.
-Er du sikker? -Beskrivelsen stemmer.
Innringeren sa han var besatt av 1984, og det har ikke vi nevnt.
-Sa han navnet hans? -Alexander Fuster, en østerriker.
En Alexander Fuster kjempet for den franske fremmedlegionen.
Han ledet en SWAT-patrulje, men måtte i retten etter en skyting.
-I retten? -Ifølge rapporten-
-pekte en lærling ut et gissel som skurken, og Fuster drepte ham.
-Derfor drepte han lærlingen i Paris. -Jeg holder dere oppdatert.
Østerrike, utenfor Klagenfurt, grensen sørover.
Det er på tide.
Hytten er omtrent 500 meter inn. Vi har myke grenser.
Søk dekning. Han skyter nøyaktig fra langt unna.
Takk, kompis.
Alexander, kom ut!
Går det bra?
Du er fullstendig omringet. Ikke gjør dette...
-Tommy, hvor god er han? -En av de beste jeg har sett.
-Han skjøt for høyt begge gangene. -Det kan du ikke vite sikkert.
Jeg tror ikke det er...
Alexander! Jeg kommer ut av dekning ubevæpnet. La oss snakke sammen.
-Si ifra når du får en sjanse. -Ja.
Du fikk meg ikke ut hit for å skyte meg uten å snakke først.
Kom ut. Alexander.
-Sånne som deg ødelegger livet mitt. -Det var ikke jeg som skjøt.
Jeg ville ikke skade gisselet. Europol visste det.
De hadde ikke rett til å være i Østerrike og si hva vi skulle gjøre.
Europol, Interpol og nå deres ICC.
-La lokalpolitiet være i fred. -Verden blir mindre. Hver dag.
Den svelger folk. Den svelger liv og individualitet.
Jeg mister ikke identiteten min, den vokser.
Jeg er ikke bare en fransk borger,-
-men en europaborger og en verdensborger.
Når folk ser at italienske sersjanter og irsk politi mobber innbyggere-
-og dreper folk de ikke har myndighet over, blir det opprør.
Ingen trenger å bli drept.
-Jeg har skuddlinje. -Jeg også.
Jeg har to snikskyttere som begge har deg i skuddlinjen nå.
Er de flinke? Hvis de ikke treffer før meg, er det over og ut for deg.
-For oss begge. -Men jeg er forberedt på å dø.
Jeg har sendt manifester til avisene og spilt inn videoer.
Du trenger ikke å dø for å bli hørt.
Den mindre verdenen din er visuell. Man må dø for å understreke et poeng.
Du understreket poenget ditt... Til ingen nytte.
Vi legger til terrorisme.
Rebecca, det blir ingen rettssak mot snikskytteren.
-Unnskyld? -Han tvang dem til å drepe ham.
-Går det bra med Louis? -Ja. De er på vei hjem.
-Bra. -Takk, Rebecca.
-Har de dratt hjem? -Ja, alle bare stakk.
Kom moren til Anne-Marie...
-Kom hun innom og hentet sakene? -Nei.
Hun kom helt til Amsterdam, og så...
Hun klarte ikke å se kontoret. Hun sa det ville gjort det alt for ekte.
Shari, venninnen min fra tivoliet våknet i går.
-Hvorfor sa du ikke noe? -Jeg fant ikke noe tid i dag.
-Hvordan går det med henne? -Bedre enn legene kunne håpe på.
-Men... -Hun spør hvor lenge hun var borte.
-Hun vil vite hva som skjedde. -Det er logisk.
-Ja. Men jeg liker ikke svaret. -Hva er svaret?
Det skjer fæle ting med snille folk rundt meg, Louis.
Jeg er ikke så lei meg. Men det er sant.
Jeg har kjent deg i mange år. Ikke noe har skjedd med meg.
Jeg sa "snille folk".
-Skal jeg bli med og støtte deg? -Nei.
Noen ting må man bare gjøre alene, vet du.
Ja. Det vet jeg.
Takk.
Alle burde se det.